Snyggt. Snyggt, Sadie.
Bra. Bra. Precis under takten. Vackert, älskling.
Rosey, håll upp huvudet. Titta på Sadie. Anteckna.
- Jag går och tar några bilder backstage, Nelson. - OK, Jay.
Bra, Sadie! Zoe, försök att se lite intresserad ut, ok?
Bra. Bättre. Koncentrera, ok?
Perfekt, Eloise.
Perfekt.
Vi tackar inte jag än, Rom-jobbet är ännu inte uteslutet.
- Hallå, har någon sett min laptop? - Där du sist hade den.
- Tack, Jay. - Så, det finns en riktigt bra nytt ställe nere på stranden efter jobbet.
- Karibisk mat, musik. - Ja, jag är definitvt där. Sadie?
Jag tror att jag skall ta det lugnt.
Åh, kom igen, Sades. Det är sista natten på ön.
- Det blir kul. - Visst. Varför inte?
Ok, ok, ok.
Några minuters uppmärksamhet, mina damer?
Zoe, nu!
Ok, bara några detaljer om kvällens show.
Eloise, fortsätt med det du gör, det är fantastiskt.
Rosey, lite mer självförtroende, älskling.
Och, Sadie, kan du runda av dina svängar lite, ok?
Zoe, som alltid, du måste fokusera.
- Förstått. - Du kunder försöka att sakta ner lite också.
- Låt dem njuta av dig. - Ok. dåså, tack, Eloise.
- Jay. - Japp, låstas som om jag inte är här.
Och det är allt. En timme till showtime.
vila lite, fokusera,
och glöm inte...
var fantastiska!
Ha det så kul. Vänta, jag glömde nyckeln. Jag kommer strax.
Det här kanske inte är viktigt för dig, men det betyder allt för mig.
Jag ville inte ens ha dig här överhuvudtaget,
men nu när du är här, gör du som jag säger, eller hur?
Gå för långt en gång till...
det är slutet.
God kväll, damer och herrar.
Till stöd för vår lokala skola, presenterar jag
den fantastiska nya kolletionen från Saint Maries favorit-designer...
Nelson Benedict!
♪ I'll be the late-night lady you won't recognise
♪ I'm a chameleon I'm always in disguise. ♪
Skynda, Zoe! Skynda!
Klar.
Ok, så där.
Försiktigt.
OK. Zoe, sjal!
Kom igen, Nelson, du kan det här.
- Det är inte sant! - Jag fixar det. - Hur?
Så här.
Nelson, snälla.
Eloise, jag behöver dig här.
Agent. Jag måste ta det här. Du klarar det.
Hej.
Nästan. Bara skorna.
Men allvar!
Kom igen. Nu går vi.
OK, så vi sa att vi skulle prata och försöka identifiera områden
som du tycker kan förbättras.
Ja, genom att träffa folk av motsatta könet.
Faktiskt, att överhuvudtaget träffa dem vore definitivt en förbättring.
- Enkelt att fixa. - Och prata?
- Hitta rätt samtalsämne. - Bilda en sammanhängande mening.
- Du pratar nu. - Ja, men du är inte en dejt. Om du vore,
skulle nerverna kicka in, munnen skulle torka, strupen sluta sig...
- Nåja, vi kan jobba på det. - Äta?
Med torr mun och sluten strupe och allt,
går maten ner i klumpar. Det är ett under att jag inte har behövt
Heimlich-manövern än. Och att gå, ben av gelé.
Och andningen är lite jobbig. - Det är Dwayne. - Åh.
Hallå?
På väg. Paradise Beach Hotel.
- Det har skett ett mord. - Let's go.
Så, JP, vad har vi här?
TIdigare i kväll, höll hotellet en modeshow.
Just när den skulle avslutas, hittadews en av modellerna, Zoe Mackay, 19,
död i tältet. Hon verkar ha blivit strypt.
- Och var är de andra modellerna nu? - På hotellet.
Dwayne's ser efter dem.
Stackars flicka.
En mindre mängd blod i mungipan,
vilket tyder på kvävning.
Och märken runt offrets hals
verkar bekräfta det.
- Vad mer vet vi? - Modellerna gick ut på catwalken i omgångar.
- Nelson hjälpte dem att byta om. - Nelson? - Designern. Nelson Benedict.
- Borde jag känna till honom? - Ursprungligen från Saint Marie.
Han lämnade ön för ett antal år sedan för att söka lyckan. Han är ganska väletablerad.
En av modellerna gick av catwalken
och det var då Zoe upptäcktes.
De andra modellerna och designers var här när hon mördades, och de säger att de inte såg någonting?
Kan någon ur publiken ha kommit åt att döda henne?
Området var avspärrat och det fanns vakter.
Så, vakterna där.
Och det finns ett kärr där.
Vilket betyder att ingen kunde ta sig iin den vägen.
Brukar de inte har arméer av folk,
hår, make-up, sån't?
Det var en välgörenhetsgala, sir,
en insamling för Mr Benedict's gamla skola.
De ville hålla kostnaderna på ett minimum, så han och modellerna kom överens om att stå för kostnaderna själva.
Ok.
-Varför håller hon det här? - Hon är en kvinna.
Kvinnor bär sån't här.
Vill ni tala med vittnena i kväll, sir?
Vad gör du här?
- Sir? - Hmm.
- Vittnena? - Ja, vittnen. Ja.
Nåja, damer, jag tänkte att ni kunde uppskatta det här
efter allt ni varit igenom.
- Ögonen på jobbet, JP. - Det är bara... Jag tror att jag känner henne.
Och jag är bästis med Naomi Campbell.
Hej.
Tack för att ni kom, allihopa, jag vet att det är svårt.
Vi börjar med förhören.
Jag är Detective Inspector Humphrey Goodman. DS Florence Cassell.
Nelson Benedict, designer.
Jag var värd för kvällens show.
Jay Croker, fotograf.
- Sadie Mernier. - Rosey Fabrice.
Eloise Ronson.
tack. Så, får jag fråga,
vem av er upptäckte Zoe?
Det var jag. När hon gick av catwalken, gick jag på,
gjorde min runda, återvände och...
Och hur länge var du uppe på...?
- Catwalken. - Catwalken? - Mindre än en minut, 40 sekunder eller så.
- Jay, du var framför scenen, antar jag? - Ja, jag fotade flickorna.
Såg du något misstänkt? Någon som försökte ta sig förbi vakerna?
Nej, men mitt fokus var på catwalken, så...
- Och det där var kameran du använde? - Ja. Hela showen är på den.
- Vi kommer att behöva minneskortet. - Visst.
Varsågod.
Tack.
Så, frånsett Jay och Rosey,
var alla andra i tältet när detta hände?
Miss Ronson, vad gjorde Ni?
Det var meningen att hon skulle hjälpa mig med Sadies klänning.
Vad, behövs det två personer för att få någon i en klänning?
Den är ganska komplicerad, den knyts där bak.
Showens höjdpunkt.
- Jag tog ett samtal från min agent utanför. - Är det vanligt under en show?
Nej det är det inte.
- Såg någon Er utomhus? - Jag kunde definitiv höra henne.
Oh, det är perfekt!
Jag tar flyget härifrån i morgon, så jag kan vara där torsdag.
Min agents nummer. Ring henne och kolla.
Det skall vi. Tack.
Så, Eloise på telefon,
Nelson och Sadie i omklädningsrummet, Rosey på catwalken,
Jay ute och fotade.
vad hände efter att Zoe hittades?
Jag... rusade ut, frågade efter en läkare, men...
Och sjalen som användes för att strypa Zoe?
Del av hennes utstyrsel.
Kan ni komma på någon orsak till att någon skulle vilja skada henne?
Har hon kommit i disbyt med någon sedan hon kom hit?
Vi anlände för två dagar sedan och allt vi gjort är att sova och arbeta,
hon hade inte tid att träffa någon annan.
Det fanns någonting, du vet?
Jag hörde lite från Zoe själv,
men, Sadie, du vet bäst.
- Zoe hade nå'n sorts stalker. - Vad?!
En stalker?
Han listade ut var hon bodde och började skicka henne brev.
- Det har hållit på i några månader nu. - Visst hon vem det var?
Nej. Hon kontaktade polisen, men jag tror inte att det resulterade i något.
Polis?! Alla får såna brev, det kommer med jobbet.
Jag tror att dessa var lite annorlunda?
Vi måste ta kontakt med lokala polisen och hitta det ärendet
Ok, det räcker för tillfället. tack så mycket.
Om ni kommer på något mer, konstakta oss gärna.
Oh, Mr Benedict...
Zoe hittades med en strumpa i handen.
- Del av Er kollektion? - Strumpor?
- Nej. - Ville bara fråga.
Tack.
- Morgon. - Morgon, Nummer Två.
- S¨, den här stalker-grejen, jag ringde Blackpool-polisen. - Blackpool?
- Ja, stort torn, åsnor, kyss-mig-fort-hattar. - Kyss diin vad?
Det är som en Trilby, du vet? Nej, varför skulle du?
Nåja, Blackpool är Zoes hemstad i Storbritannien.
Hur som helst, jag skickade över kopior av breven från stalkern.
Hmm, här.
"Jag ser dig varje dag, drömmer om oss tillsammans för alltid, aldrig isär."
- Inget hotfullt. - Nej, det låter mer som ett obehagligt brev från ett fan.
- Han är klart besatt. - Ja, men om det är så,
varför resa ända hit för att döda henne?
Så, stalkern är inte vår mördare?
Tja, vi kan inte avfärda honom helt,
men jag kan inte låta bli att tänka...
att vem som än skickade de där breven, inte mördade Zoe Mackay.
- Sir? - Ja.
- Erm... - Oj, jösses!
Ja. Tack.
Ok. Kom igen.
Jag skulle vilja se mordscenen igen.
Ok, för ögonblicket, låt oss avfärda möjligheten att Zoe mördades av sin stalker.
Vakterna stod på framsidan, ett stort träsk bakom tältet,
så jag vet inte riktigt hur han kunde ha tagit sig in.
Dessutom, om hon talar sanning,
så var Eloise på telefonen just då, och hon borde ha sett om någon tog sig in den vägen.
Vilket betyderatt mlrdaren måste ha varit någon som redan var backstage udner showen.
Det utesluter fotografen, Jay, han var utanför och fotade
och vakterna skulle ha sett honom om han gått backstage.
Så, av de resterande fyra misstänkta
som var i tältet under showen...
Rosey var på catwalken, Sadie blev påklädd av Nelson.
- Eloise utanför på telefon. - Alla har alibi.
Så, vem dödade Zoe?
Och hur?
Min cologne.
Dessa modeller känner igen kvalitet när de ser det...
och luktar det.
Ah, Miss Fabrice!
Varsågod... kom in.
Hur kan jag hjälpa till?
Det är förmodligen inget, men det är något jag tyckte att jag borde nämna.
Har det att göra med Nelson?
Jag såg Er snegla på honom under utfrågningen i går kväll.
De kom inte överrens, Zoe och Nelson.
Han tyckte att hon saknade fokus, alltid tänkte på annat.
- På vilket sätt? - Zoe var alltid på sin laptop eller textade.
Det är knappast ett motiv för mord. Varför ogillade han henne?
Zoe och jag arbetade ihop förra året på en av Nelsons shower.
Första dagen, dök hon upp fortfarande full från kvällen innan.
- Gjorde inte bra ifrån sig på catwalken. Han var rasande. - Fortfarande full?
Hon insåg sitt misstag, slutade aldrig att be Nelson om ursäkt, men ...
Han förlät henne aldrig?
Han var på henne från ögonblicket vi landade, kritiserade allt hon gjorde.
Du gör som jag säger, ja?
Gå för långt en gång till...! Detta är din sista chans, förstått?
- Och senare, under showen... - Det är inte sant!
Jag trodde att han skulle flippa ur.
Det var rätt av dig att berätta.
Tack.
Som min kollega sa,
du gjorde det rätta. Tack så mycket.
Oh, jösses! Mademoiselle.
Wow! Har ni sett! Hela showen ruta för ruta.
- Superbt jobb, JP. - Tack, sir.
Vad ville Miss Fabrice?
Hon kom för att berätta att Nelson hade ett par gräl med Zoe.
En vid en fotografering förra året, och ett par gånger se'n de anlände här.
Vilket är intressant, för han står i brottsregistret p.g.a ett överfall.
Jag har bett polisen i Paris att skicka över ärendet.
Rosey nämnde också att Zoe hade en laptop.
- Den var inte i tältet. - Ja, vi får undersöka hennes hotellrum,
och se om den dyker upp där. Ok, så, bakgrundscheckar.
Vårt offer... Zoe Mackay?
19 år från Blackpool, UK.
Lämnade skolan vid 16 efter att ha blivit upptäckt av en talangscout.
från Bounce Modelling Agency.
Våra misstänkta. Nelson Benedict?
Född i Saint Marie, men flyttade till London när han var 18 för att studera mode.
Han återvände för att hålla en välgörenshetsshow
och använde Rosey Fabrice och Sadie Mernier som modeller, båda från ön.
- Bra. Eloise Ronson? - 24 år från London.
Hon har modellat se'n hon var 15 and är välkänd i kretsarna.
Hon representerar en av de största klädkedjorna
och ett internationellt kosmetika-märke.
- Rosey Fabrice? - 23. Född och uppvuxen i Chapeltown, Saint Marie.
Vann ett stipendium till Saint Francis där hon var en mönsterelev.
Det där var en ordvits, eller hur?
- Fel. - Hennes slutexamen bestod i en koreografi med lokala musiker,
fsom fokuserade på öns historia.
Och hur vet du detta?
- Hon var året över mig i skolan. - Jag trodde att du hittade på det?
Så varför nämnde hon inte att hon kände dig?
Hmm. Du gjorde visst ett enormt intryck.
- Hursomhelst, vad var din uppfattning om henne? - Good family, friendly, easy-going.
- Sadie Mernier? - Från Saint Marie, nu i Manchester.
- God vän med Zoe. - OK.
Så, Zoe dödades inom 60 sekunder
efter att hon lämnade catwalken och sedan upptäckt av Rosey Fabrice.
Men... alla våra misstänkta har alibi.
- Nelson och Sadie bytte om. - Eloise på telefon.
- Rosey på scen. - Så, vem hade tillfälle att döda Zoe?
- Eloise. - För att? - För att alla andra sågs av någon annan.
Så, huvudmisstänkt, Eloise.
- Om inte... - Låt oss leka "tänk om".
Tänk om Nelson and Sadie är i maskopi med varandra?
- En av dem dödar Zoe, båda ger varandra alibi. - Uh-huh.
Tänk om... Eloise inte hade fått samtalet från sin agent?
- De skulle inte ha varit ensamma. - JP, sammanfattning?
Över 500 bilder från Jays minneskort tagna under showen.
Och ännu fler från repetitionerna och backstage.
Jay började fota från vänstra sidan av catwalken,
gick runt och förtsatte till högra sidan här.
Bilderna är kronologiskt placerade, från kl 19
med Eloise som första modell på catwalken,
fram till detta kort kl 7:25,
då modellerna hade visat sig 10 gånger var.
Och varje gång i en ny utstyrsel.
Tidskoderna från 19:23:02 till... 19:23:50,
Zoe gör sitt.
Den viktigaste bilden för oss är denna, 19:23:57,
Zoe lämnar för sista gången just som Rosie börjar sin sista tur.
Där är det sista fotot av Zoe innan hon dör.
Honore Police.
19:23:59 till 19:24:40,
Rosey gör sitt sista framträdande.
Tidskod 19:24:44,
Vi ser henne gå in i tältet.
47 sekunder efter att Zoe lämnade catwalken, finner Rosey henne död.
Vilket alla misstänkta säger är korrekt eftersom
tidskoder 19:25:04 till 19:25:09,
efter att vi sist såg Rosey...
dyker Nelson upp på catwalken och frågar om det finns en läkare närvarande.
- Vilket var det sista fotot Jay tog. - Tack så mycket.
Det där var våra kollegor i Paris angpende Nelsons häktning för överfall.
Det var under en modeshow han producerade. Och, hör här,
personen han attackerade var en av modellerna.
Hon kom sent, han anföll henne.
- Kort stubin? - Minimal. De sa också att det inte var fösta gången polisen besökt hans shower.
Tydligen har mannen ett rejält temperament.
Vi ser vad mannen i fråga har att säga.
Dwayne, JP, medan vi tar hand om Nelson,
vill jag att du letar igenom Zoes rum, se vad du hittar.
- Och, bra jobb, allihopa. - Tack, chefen.
Vad är det som luktar?!
Varför har du inte berättat att du gick skola med en modell?
- Hon var inte modell då. - Några nyheter?
Um, inte jsut nu, men jag är hoppfull.
Jag har ett jobb inbokat i Rom ii slutet av veckan,
- Jag kommer väl inte att missa det? - Jaha, vi har ju etablerat en tidslinje...
undersökningen är under pågång.
Det finns inget att raportera än.
Vad var det?!
Dessa kvinnor har blivit traumatiserade, de behöver hanteras varsamt.
Jag försöker bara fokusera, Dwayne.
Jag menar, en av dem kan vara vår mördare.
OK, du har rätt,
det skulle kunna vara en av dem.
Och de andra två? Hmm?
En lätt petit dejeuner för mig,
en... tidig lunch för dig, om du vill?
Det var snällt, men, nej.
Åh, lite te.
Tack.
Jag kan inte föreställa mig hur det måste vara i er bransch.
- jag menar, adrenalinet... - Det är kaffe.
Åh, jösses! Ja, självklart. Hmm...
- Låt mig. - Ja.
Åh, tack. Ja, de skyhöga adrenalin-nivåerna,
konstant på tårna.
Det kan vara väldigt... spänt.
Och modellerna, att få dem att göra som du vill,
- när du vill, hur du vill. - Jag försöker ta det lugnt.
Uh-huh. Fast, det gjorde du inte, den 10 December, 2014, eller hur?
Euro Fashion Week,
när du attackerade en av dina modeller, Doreen Hutton.
- Det är rätt datum, eller hur? - Uh-huh.
Det finns andra tillfällen, fem för att vara exakt.
Det... stressen tar på en ibland.
Som när Zoe dök upp full på en show förra året?
Eller när du hördes skälla ut henne innan den här showen?
Eller när hon rev sönder klänningen innan hon skulle ut?
Händelsen med Doreen Hutton, oförlåtligt.
De andra... var missförstånd.
Hände det igen igår, Nelson? Hmm?
Zoe visade inte tillräckligt med respekt, var det det? Förlorade du humöret?
Zoe hade gjort svikit mig förr och jag varnade henne, klart och tydligt, att inte göra det igen.
- Den dumma flickan! Hon insåg inte vilken tur hon hade. - Tur?
Zoe fick allt på ett silverfat,
framgång som det tar andra åratal att nå.
Jag kom från ingenting.
Jag kämpade med näbbar och klor för att ta mig hit.
Det är därför jag är så passionerad i det jag gör och ibland ...
tappar jag koncepterna när andra inte känner likadant.
Detta är mitt liv, DI Goodman.
Allt jag har!
Så, hur går det med sökningen? Något matnyttigt?
Tja, chefen, vi hittade Zoes mobil.
Inga hotfulla texter eller röstmeddelanden, men det fanns en sak.
JP?
- Mobilnummer? - I hennes ringda-nummer-logg.
Hon ringde det för två dagar sedan , men ingenting innan eller efter.
- Kan du spåra det? - Kontantkort. Vi ringde upp, men det går bara till brevlådan.
Så det tillhör inte någon av våra misstänkta?
Intressant. Fortsätt att försöka, Dwayne, man vet aldrig, de kanske svarar.
ni hittade inte den andra strumpan, antar jag?
- Dessa saker brukar väl komma i par, har jag för mig. - Nej, sir.
- Och Zoes laptop har inte dykt upp heller. - Så, vår mördare kanske tog den.
Om så, varför och vad finns på den?
Prata med hotellpersonalen, be dem att hålla ögonen öppna.
- Skall jag ansöka om husrannsakningsorder, sir? - Nej, det tar en evig tid, JP.
Så...
vi försöker med någon annat.
Ursäkta att vi stör, Miss Mernier, detta är inte...
- .. en officiell begäran eftersom jag inte har... - den nödvändiga fullmakten.
- Men jag undrade om jag skulle kunna... - leta igenom ert rum?
Som del av vår undersökning.
- Och fastän jag skulle kunna skaffa en fullmakt, skulle det kunna... - ta tid.
Och det vore bättre överhuvudtaget om vi kunde avlägsna Er från våra undersökningar så snart som möjligt.
- Tack... - Tack... - Tack så mycket.
- .. så mycket. - .. så mycket.
Får man komma in?
Säg vad det är, så säger jag om det finns här.
- Det är konfidentiellt. - Men om jag släpper in er och ni hittar det, kommer jag att se och veta vad det är.
Så, varför berättar ni inte bara vad ni letar efter, så säger jag om jag har det.
- Alltså, det kan ha blivit stulet... - Kallar Ni mig för tjuv?
- Nej. - Dåså, då har ni ingen anledning att söka igenom mitt rum.
Chefen, Eloise döljer något, jag känner det i mitt vatten.
Hon har det svagaste alibit, hon är vår huvudmisstänkt.
Ingen tur med Zoes laptop,
men de sa att Eloise begärde ett eget rum,
i går morse
On och Zoe hade delat.
- Hade de grälat över något? - Milt sagt.
Eloise sa till receptionisten att hon inte ville stanna en natt till
- i samma rum som "den där slynan som lägger sig i allt". - Charmigt.
Så, Eloise ber om ett eget rum, Zoe mördas,
- och nu vägrar hon samarbeta. JP, gå till domstolen, skaffa en fullmakt, please. - Yes, Chief.
- Dwayne, håll ett öga på Eloise. - Oroa Er inte, chefen, jag släppter henne inte ur mitt synhåll.
Ja, jag tror dig.
Tack. Eloises agent konfirmerar att de talade vid på telefon när Zoe mördades.
- Vi väntar fortfarande på telefonlistorna för att bekräfta det. - Tack, Florence.
Så, vakterna här.
Träsket här bak.
Catwalken här. Och tältet där Zoe dödades.
När Zoe dödades,
var Eloise på telefon med sin agent.
Nelson och Sadie... sa att de hörde Eloise på telefon
strax innan kroppen hittades.
Sadie hjälptes på i kostymen av Nelson, så de ger varandra alibi. OK.
Rosey var på catwalken.
Jays foton bevisar detta.
Men även om vi räknar bort henne,
har jag fortfarande ingen aning om hur någon av de andra tre skulle ha kunnat göra det.
- Obuktionsresultaten är här. - Ah, bra.
- 'JP.' - Jag väntar fortfarande på fullmakten, domstolen har stängt för lunch.
Jag kan inte stanna här hela da'n,
det finns naturliga funktioner som måste ses till.
Nå't händer.
Ja, konfirmerat.
Målet är i rörelse.
Obduktionen bekräftar dödsorsaken som kvävning.
Trycket krossade luftstrupen.
Så hon dog fort, åtminstone.
Labbet har däremot inte lyckats hitta fingeravtryck på var sig strumpa eller sjal.
Ah, javisst, strumpan.
Satin Noir-strumpor, 15 denier.
Man märker dem knappt.
En lyx jag kan unna mig, en lyx... jag förtjänar.
Du gör det där lite för bra.
Ja, från deras reklam.
Jag vet att den försöker säga oss något.
Vad försöker den säga?
Jag visste det.
Tillgänglig endast på svarta marknaden,
Camadathol är en fett-brännande drog som intensifierar viktminskning.
Enligt det här, används den filitigt i modellvärlden.
Hmm. Illegal. Om man upptäcks med den på sig
riskerar man långa fängelsestraff,
- villket kunde förklara varför Eloise inte ville att du sökte igenom hennes rum, Dwayne. - Hmm.
Och kanske därför hon ville bort från rummet hon delade med Zoe.
Zoe kanske hittade drogerna.
Eloises image var av typen "oskyldig flicka", vilket var vad kontrakten krävde.
Vilket betyder att om Zoe avslöjade henne, skulle hon förlora allt.
Dags att göra ett besök.
Zoe upptäckte att du använde droger, eller hur?
Vi grälare.
Zoe sa att hon var äcklad.
Sa att om det blev känt att jag använde,
skulle jag bli en dålig förebild för unga flickor.
Hotade hon att avslöja dig?
Enligt henne var det langarna som var skurkarna,
jag var ett offer.
Droger är fel,
men det finns flickor som är yngre, smalare.
Och om klienten vill ha smal, får de smal.
Varifrån fick du drogerna, Eloise?
- En kille i London. - Vi behöver ett namn.
Inget namn, bara ett nummer.
Man skickar ett text, en unge kommer på cykel,
du betalar kontant och frågar inget.
Vi behöver det där numret, oom vi får.
Jag älskar mitt jobb mer än något annat
och jag vill inte förlora det, men jag skulle aldrig någonsin ha dödat Zoe för det.
Jag skulle aldrig göra nå't sån't.
Varför är Zoes dagbok i ditt rum?
So, what's the deal with you and the model Rosey?
- Vad menar du? - Berätta, kom igen.
- Finns inget att berätta. - Visst.
Jag gillade henne, precis som alla andra pojkar i skolan.
Hennes sista pr, på terminens sista dag,
- lämnade jag en blomma på hennes bänk. - Åh, blommor -- snyggt.
Uppenbarligen sa jag nå't fel. Jag menar, jag såg henne aldrig igen.
Och när hon kom i dag, kände hon inte igen mig alls.
Zoes dagbok. Jag skall läsa igenom den,
se om det dyker upp nå't.
JP, kan du ringa upp polisen i London. Ge dem det där numret.
Säg att det är kontakten som Eloise använde för att köpa Camadathol.
Sir, vänta.
Det här är numret Zoe ringde från mobilen för två dagar se'n.
- hon ringde Eloises droghandlare? - Zoe använde väl inte?
Hon sa till Eloise att hon hatade droger.
Svar från Zoes internet-server.
Inget intressant.
De vanliga mejlen mellan henne och familjen hemma i England.
Men en hel del korrespondens med ett modemagasin baserat i London.
Det visar sig att Zoe höll på att skriva en artikel med titeln Life In The Industry.
Förmodligen därför hon alltid var på sin laptop.
Eloise's samtalsregister har kommit, och de verkar stämma.
Samtalet hon sa kom från hennes agent vid tiden för Zoes mord.
Så, Eloises alibi håller. Låt oss gå igenom vad vi har.
Nelson, rasande angående Zoes tidigare beteende,
och Eloise, som var rädd att hennes droganvänding skulle avslöjas.
- Inga motiv för de andra hittills. - Hur långt har vi kommit med de finansiella kontrollerna?
De kommer in i morgon bitti.
Vi måste också kolla Zoes sociala media,
Facebook, den andra, tweetern, se om nå't sticker ut.
Nu, Zoe lämnade catwalken här.
Mindre än en minut senare, när Rosey går in i tältet,
hittades hon död, strypt.
Vår mördare måste vara någon av de fyra personer
som hade tillgång till tältet under showen.
- Men de har alla alibin. - Så hur lyckades en av dem döda henne?
Sir, det var hotellet, de har hittat en laptop. Skulle kunna vara Zoes.
- Jag skulle kunna hämta upp den på min väg hem. - Fantastiskt. Absolut brilliant, JP.
OK, vi lämnar det där för nu. Sov på saken, tillbaks i morgon
klarögda och, förhoppningsvis, fulla av energi.
- Godnatt, chefen. - Natti-natt.
Erm, Florence, Catherines bar, en drink, kanske?
- Visst. - Bra.
Du. Det var du.
Sadie, du är full. Gå och lägg dig.
- Lugna dig, Sadie. - Släpp mig! Mördare! - Sadie, älskling.
- Mördare! - Kom nu.
- Behöver ni hjälp? - Vi klarar oss.
Sadie. Sadie! Är du OK?
Första gången jag såg dig, visste jag att du var den rätte.
Du, bara du.
S-S-Skinande...
som en diamant.
- Det är en sångtext, eller hur? - Ja, en blandning av flera, för att vara ärlig.
Mitt bästa råd är... att bara vara dig själv.
- Men jag har varit mig själv i dryga 30 år och det har inte gjort mycket för mig. - Nonsens!
- Du var gift. - Med en kvinna jag träffade på en dejt som min mamma arrangerade.
- Men det fanns andra, före din fru? - Hundratals.
En par.
- En. - Se, du tar dig inte på alltför stort allvar.
- Och det är väldigt attraktivt hos män. - Tror du? - Hmm.
Få en kvinna att skratta och du är halvvägs där.
Och Catherine?
Försökt att få henne att le. Kom igen.
Du klarar det här.
- Samma, Humphrey? - Nej.
Åh, ja. Ja.
- Hmm... Jag skrattade just med Florence. - Över?
Tja... den gången jag spelade rugby i skolan.
Jag gjorde mitt bästa, men allt någon kunde säga var, "bra försök."
Ah, det varf snällt av dem.
Nej, det... det är ett skämt.
Rugby? Försök, ser du?
Det är som ett mål. Nej, OK.
All right. Ah, ja, ja,
varför hör man inte en pterodactyl gå på toaletten?
- En vad? - Pterodactyl. En ödleaktig, flygande dinosaurie-sak.
- I toaletten? - Nej, inte din toalett. Den är utdöd.
Men om den kunde gå på toaletten, varför skulle man inte höra den?
För att P (pee) är tyst.
- P? - Pterodactyl.
Den börjar inte med T, det är ett P.
P-T...
E...
Åh, strunt i det.
Hr hela veckan. Alldeles innan bingon.
19:23:08.
19:23... 19:23:11. Jösses! Det finns så många.
Ah, JP, nån tur med laptopen?
En hotellgäst fann den när de snorklade.
Mördaren måste ha slängt den i havet.
- Den är i ganska uselt skick. - OK, nåja, ha nå'n från labbet plocka upp den,
se om de kan rädda nå't från hårddisken.
Jag hade hoppats att den skulle vara lösningen.
Ah, Florence, Zoes dagbok; någonting?
Jobbar fortfarande på det.
Zoe nämnde sin vänskap med Sadie ett par gånger.
Ett par gräl, men inget hittills som kan tyda på mord.
Nåja, säg till om det dyker upp nå't. Dwayne, det finansiella?
Tja, alla misstänkta är skuldfria.
Det verkar som om Zoe var ordentligt välskodd.
Betalade sig själv en liten månatlig lön och sparade resten.
Men det mest intressanta är att
jag spårade finanderna tillbaks till hennes första agentur, Bounce.
Och det visar sig att Jay Croker var en av direktörerna,
innan den avvecklades, vill säga.
Jasså? Jay nämnde inte det.
- Se vad mer du kan gräva upp. - Ja, chefen.
Zoes mobil.
Verkar som att hon programmerade den.
Satte påminnelse om att ringa föräldrarna.
Hallå. Vad är detta?
Nå't i bakgrunden.
- Förstora det, JP. - Chefen? - Ja.
Hittade några artiklar om Bounce, Jay Crokers modellagentur.
- Verkar som att de fick ganska dålig press. - Jasså? För vad?
Hmm, "En giftig kultur där unga klienter
"uppmuntrades ocg ibland mobbades
"till extrema och ibland farliga metoder för att tappa vikt."
- Och Zoe var del av detta? - Hon var den första att lämna.
Hon kritiserade öppet det som hände där
och tog de flesta av klienterna med sig till en annan agentur.
Vilket förklarar varför hon blev så arg på Eloise för att hon tog Camadathol.
Det verkar som att Zoe var mer än bara ett sött ansikte,
en flicka med moral.
Och inte rädd för att vädra sina åsikter om branschens mörka sida.
ill den graad att hon orsakade Jay Crokers affär att gå bankrupt.
Det låter som motiv.
Men Jay fotade showen när Zoe mördades.
- Han kan omöjligt vara mördaren, han kan inte vara på två platser samtidigt. - Sant.
Väldugt sant, och trots det ljög han, Florence? Varför ljög han?
Jag tror det är dags att besöka Mr Croker, eller hur?
Kom in. Ursäkta röran.
Åh, röra ich jag är gamla vänner.
Åh, jaha...
Hmm... vad är det här?
Det är ett sätt att få billigt att se dyrt ut.
Kolla.
En liten öppning skapar en vågig halo.
Medan en större öppning skapar ett slags psykedeliskt dis.
- Det är väldigt enkelt, men effektivt. - Enkelt?
Och en bråkdel av vad ett filter skulle kosta.
De extra pengarna måste vara trevligt ...
sedan du gick bankrutt.
Varför berättade du inte att Zoe jobbade på din agentur ... Bounce?
Det tog lång tid innan jag tålde åsynen av henne.
Eftersom hon tog med sig alla era klienter?
Aha, ni har jobbat på ordentligt.
För det första hade jag inget att göra med hur agenturen sköttes.
Jag hade ingen aning om vad som pågick.
Du var inte medveten om att unga flickor
som ditt företag skulle se efter, blev anorektiska, bulemiska?
Jag var sällan där. Jag var en tyst partner,
ingen inblanding alls utöver finansieringen.
- Om jag hade vetat... - Skulle du ha stoppat det?
Ja. Ja, självklart.
Åh, vänta ett tag.
- Ni anklagar mig väl inte för att ha dödat Zoe? - Hon gjorde avslöjanden, du förlorade allt.
- Det är ett jädrans motiv, Jay. - Jag påstår inte att hon inte skadade mig,
men hon gjorde det rätta och jag klandrar henne inte.
Men om vi säger att jag dödade henne.
Hur? Jag fotade framför scenen.
Hur? Hur gjorde jag det?
- Ah, chefen. - Sir. - Ja. - Du bör nog se detta.
Den förstorade delen av fotot Ni frågade om. Herregud!
Kunde du nånsing drömma om ett
foto av offret när hon blir mördad?
Rosey var på catwalken när det hände,
så vi kan utesluta henne.
- Och Jay var framför scenen. - Omedveten om att han fotade ett mord.
- Så det kan inte vara han. - Korrect.
Så, precis som vi misstänkte,
måste det vara någon av de tre i tältet. Nelson, Eloise eller Sadie?
- Sir? - Ja. - Minns du att jag nämnde att
Zoe och Sadies vänskap var på upphällning?
För en vecka sedan, just innan de lämnade England för Saint Marie,
skriver Zoe att Sadie hade börjat bli mer intensiv,
till den grad att Sadie sa till Zoe att hon var förälskad i henne.
- OK. Och vad, Zoe kände inte likadant? - Nej.
Twå dagar senare, sa hon till Sadie att de borde spendera mindre tid ihop.
Men det här var inte första gången.
För åtta månader sedan,
hände exakt samma sak.
Sadie började närma sig, och Zoe knuffade bort henne.
Men det intressanta är att två dagar efter detta,
började Zoe få sina stalker-brev.
Vänta, du tror att Sadie
var den som skickade Zoe breven?
Ursäkta.
Är det ok om vi sätter oss?
Tack. Hmm...
Ja, hmm...
Um, vi kom övedr Zoes dagbok.
Vi hittade inget nytt, men den bekräftade att ni två stod varandra nära.
- Goda vänner. - Det kan vara ett ensamt jobb, kan jag tänka mig.
- Det måste vara skönt att hitta någon man kommer överrens med. - Det är ovanligt.
Folk kan vara kalla.
Jag trodde att jag vant mig.
Tills du mötte Zoe.
Någon jag kunde prata med,
som inte kritiserade mig för att vara för smal, för tjock,
för kort eller för lång.
Någon som gillade mig för mig.
Det var ungefär vad Zoe sa i dagboken.
Jaf vet att du ville ha mer än vänskap,
lite mer än Zoe var beredd att ge.
Jag kan inte prata om det här.
Hmm, ursäkta. Jag är ledsen, men detta är en mordutredning och Ni är missstänkt. Snälla, sitt.
Första gången vi möttes, frågade hon mig hur jag mådde.
Inte vem jag var eller vad jag hade gjort,
vem jag kände, mitt pris,
men hur jag mådde.
Hon brydde sig, förstår ni?
Och jag bara... föll för henne.
Jag trodde att jag kunde berätta allt för henne.
- Så jag gjorde det. - Att du var förälskad i henne?
Men hon... hon kände inte detsamma.
- Kunde inte. - Du skrev stalker-breven, eller hur?
Du skickade dem för du kände att du höll på att förlora henne.
Hon knuffade undan henne, så du skickade breven för att skrämmas,
för att hon skulle känna sig rädd,
och komma till dig för stöd.
Jag ville att hon skulle veta vilken god vän jag kunde vara...
om hon lät mig.
Nu är hon borta...
.. och jag kan inte säga förlåt...
.. eller hur mycker jag älskar henne,
för det är för sent.
Det är för sent!
- Vad är det? - J...
Jag har det här makalösa fotot på Zoes mord, OK?
Brilliant. Men det är dessa andra,
de på var sida om mördar-fotot.
Det ... det är någonting med dem.
Vem dödade Zoe?
Hur lyckades de och varför höll hon
en 15-denier-strumpa i sin vänstra hand när vi hittade hennes kropp?
Nåja, chefen, om det doftar rom om den,
så skulle min farbror Denis vara misstänkt. Han brukade använda
min fasters gamla avlagda strumpor som filter till sitt hembrända.
Men hur då?
Han virade strumpan runt röret
för att filtrera.
Ja, självklart.
Inte längre, förstås.
Han gjorde det bara en gång.
Ja, visst gjorde han det.
Strumpor? Nej.
Det var därför hon höll i en strumpa! Det var därför!
Zoes mobil.
Vilket är bra, men, hmm, varför?
Varför? Det är frågan.
- Ett mobilnummer? - Hon ringde det för två dagar sen.
Zoe höll på att skriva en artukel, Life In The Industry.
Drogerna, förstås! Drogerna, Eloises froger!
- Excellent, JP. Kolla fingeravtryck. Topp-prioritet! - Ja, chefen.
Jag vill ha alla misstänkta i hotellet om en timme.
God eftermiddag.
Tack för att ni kom.
Det här fallet har introducerat mig en värld jag inte kände till,
modevärlden, en värld där det yttre är allt.
Och det är kärnan i fallet, hur saker ser ut.
Ett foto. Ett specifikt foto.
Ja, ursäkta.
Jag förstår hur upprörande detta måste vara.
Zoes mördare lämnade en gåta.
Hur lyckades en av er döda henne, när ni alla hade alibi?
Nelson hjälpte Sadie, Eloise på telefon med sin agent,
Rosey på catwalken, Jay fotar.
Ett tag trodde vi att det kunde vara stalkern,
men det kändes inte riktigt rätt.
- Så, vem gjorde det? - Tja, det skulle ha kunnat vara Ni.
Registrerad för överfall, problem med temperamentet, Zoes attityd
och bristen på respekt för dig. Mer är tillräckligt för motiv.
- Men det gör mig itne till en mördare. - Nej. Nej, det gör det inte.
Sadie, du och Zoe stod nära varandra.
Du t.o.m. skickade henne brev med syfte att föra er ännu närmre.
Men hur skulle du kunna döda någon du så uppenbarligen älskade?
Eloise, du delade rum med Zoe.
Hon fick reda på ditt drogmissbruk.
- Om hon avslöjat dig, skulle du ha förlorat allt. - Jag skulle aldrig.
Aldrig...
- Jag... - Jag vet.
- Rosey. - Det var inte du, du blev fotad på catwalken
när mördaren slog till.
Och Jay tog fotot, så det kunde inte ha varit du.
Ja, eller?
- Hur skulle jag kunna vara på två platser samtidigt? - Det kunde du inte.
Men, som jag sa, detta handlar om image image eller hur saker ser ut.
Och om du kunde få det att se ut som om du var där du inte var?
Fotona.
Din piece de resistance.
Du kan inte ha dödat Zoe,
för du fångade det precisa ögonblicket hon dödades.
Jag förstår inte.
Tja, det är faktiskt ganska enkkelt.
Du ser, för två dagar sen, programmerade Zoe in en ppåminnelse på sin mobil --
hmm, att ringa sina föräldrar...
.. och det fick mig att tänka, du behövde egentligen inte vara där
när fotona togs --
Inte om du programmerade din kamera att fota
medan du gick in i tältet och mördade Zoe.
Du satte helt enkelt kameran i automatiskt läge,
och med publikens ögon på catwalken,
kunde du slinka undan osedd.
Utan att någon såg dig,
tog du dig in under catwalken.
Men en av oss skulle ha sett honom.
Inte om han tajmade det rätt...
Det krävs två personer att sätta på en klänning?
Ganska invecklad.
.. vilket han gjorde.
Jay hadde full tillgång till tältet under repetitionerna.
Jag tar några foton backstage, Nelson.
Han visste var alla skulle vara, och när.
Nelson och Eloise som hjälpte Sadie med klänningen, Rosie på catwalken --
av en slump, hamnade Eloise utanför tältet
när hon fick ett samtal från sin agent,
men det gjorde inte så mycket --
hon, som de andra, hade ingen aning om att Jay
var inne i tältet,
och med alla på sina platser,
hade du mindre än en minut på dig att döda Zoe,
ta dig ut igen, hämta din kamera
och ta kvällens sista foton --
så att det såg ut som att ingen,
särskilt du, kunde möjligtvis ha mördad Zoe.
Efter det, berättade du om stalkern i England
för att leda bort våra misstankar...
Det var någonting, faktiskt. Zoe hade en sorts stalker.
.. men vad du inte visste var att, breven Zoe fick
inte kom från något galet fan med tanke att skada.
De skrevs av någon som bara ville Zoe väl.
Någon som älskade henne.
Över 500 foton,
en av dem fångar lägligt mördaren i akten,
och ger dig perfekt alibi.
Jag antar att det var planerat, Jay.
Att du ville att vi skulle finna det.
Det var ganska djärvt, egentligen.
Detta...
.. är fotot vi förstorade,
bara för att finna bilden av Zoes faktiska mord.
De andra tio eller så är de tagna före och efter,
och det var någontong där som irriterade mig,
sågont jag inte kunde förstå,
och sen slog det mig -- de vara all ur precis samma vinkel.
Vinkeln ändrades inte en enda gång.
Och du antog att vi inte skulle märka det.
Men, oturligt nog för dig, gjorde vi det.
Och det var tack vare det här.
Om inte för Officer Myers käre gamle farbror Dennis
och hans illegala brännvin, kanske vi inte skulle stå här nu.
Du berätta hur du satte en plastflaska över linsen
för att få en specifik effekt.
En budget-fotografs trick för att få effekten du ville ha.
Tja, jag slog upp det på nätet.
Det finns andra.
En strumpa över linsen
skapar en diffus effekt.
Ganska välkänt inom fotokretsar.
Och medan Dwaynes farbror Dennis använde sin strumpa
för att filtrera alkohol...
.. använde du din för att filtrera ljus.
Du ser, jag tror att du hade strumpan i fickan
när du mördade Zoe MacKay.
Vi behöver ditt minneskort.
Det är där du har alla dina verktyg.
Så, vad skulle jag ha för orsak att döda Zoe?
Vår mördare upptäckte att Zoe höll på att skriva en artikel
om livet som modell --
en exposé garanterad att ruffsa om några fjädrar. Men vems fjädrar?
Det här... Det här här löjligt.
För tre dagar sen, grälade Zoe med Eloise,
när hon upptäckte att hon tog Camadathol.
Vi vet att hon ledde ditt företags nedfall
när hon upptäckte att droger uppmuntrades.
Det var två år sen -- varför skulle jag döda henne nu?
Dagen efter ankomsten till Saint Marie,
ringde Zoe till langaren som sålde till Eloise.
Jag antar att hon kopierade numret
när du inte tittade, Eloise -- men varför göra samtalet här?
Varför inte i England?
Det var trots allt där tillgången fanns.
Om inte, förstås, Zoe misstänkte att langaren var på ön.
Om hon inte trodde att langaren var du.
Du ser, vi kollade ditt mobilnummer,
och det matchade inte med numret Zoe ringde,
men jag tror att du har två mobiler, Jay --
en vanlig telefon...
.. och en för affärer. Dina drogaffärer.
Jag har absolut ingen aning vad du talar om.
Det här är numret Zoe ringde.
Jag tror det är till dig, Jay.
Du skyllde på dina affärspartners för att ha tvingat drogerna
på flickorna i din agentur,
men det var du, och Zoe visste det.
Du hittade Zoes laptop.
Där du sist hade den.
Du insåg att hon upptäckt dig.
Att hon skulle till att avslöja dig,
och förstöra ditt rykte än en gång.
Men det tänkte du inte tillåta -- inte en andra gång.
För den här gången tänkte du döda henne.
Du väntade på rätt tillfälle.
När Rose gick upp på catwalken -- och när hon gått av,
behövde du bara vänta på Zoe.
När du ströp henne,
och hon kämpade för sitt liv, med fläktande armar,
Jag tror att hon sträckte sig efter något.
Utan att du märkte det, fick hon tag på strumpan.
En enda strumpa.
Så nära, Jay.
Så nära.
Akta huvudet.
Ursäkta, har ni ett ögonblick?
Självklart!
Sorry, jag menade honom.
Mm...?
Det visste jag. Jag skämtade bara.
Det är till dig.
Jag ville verkligen berätta, men...
Det var inte rätt tidpunkt, och...
Det vill säga, jag ville inte kompromissa dig, eller...
Jag ville fråga om du var densamme JP
som gick ett år under mig i skolan.
Var det du som lämnade blomman
på terminens sista dag?
Wow, du minns det?
JAg tyckte att det var hemskt sött.
Jag ville tacka dig, men du hade redan gått.
Jag visste inte var du bodde, och nu...
är du här!
Ahem...
Jag är här!
Hon avspisar honom. Titta, hon går.
Cupid skjuter sitt offer och dödar offret på ett ögonblick.
Stackars JP.
♪ You can get it if you really want
♪ You can get it if you really want... ♪
Men hans ansikte och kropsspråk skrek nederlag och hjärtesorg.
- Ytan kan visst vara bedräglig! - Mm.
- Bra! - Lycka till.
Nej, det handlar inte om tur. Det handlar om självförtroende.
Täck att han hade självförtroendet
att få en så'n kvinna?
Låtsas som ingenting.
JP verkar ha kul.
De verkar komma bra överrens.
Vem hade trott det, hmm?
Vi kanske borde fråga honom om tips?
Nåja, inte Ni, förstås.
Ni har inga bekymmer alls där, chefen.
Tänkte att du kunde behöva det här.
Tack, Catherine.
- Samma? - Ja, tack.
Fast i ett glas den här gången.
Hon trivdes med dig...
- tills du ... - Tills -- ja, som på räls.
Se'n frågade hon vad klockan var.
Nåja. Tillbaks till ritbordet.
- Du tar dig dit. - Ja, en dag.
En dag.
Det lustiga är att jag inte ens använder armbandsur.
Jag har känt Cedric se'n han var 13 år.
Han tyckte att jag kunde göra bättre och jag trodde honom.
Jag lade mobilen i kistan själv.
Varför bara en kudde...
utan kuddvar?
Någon höll den över hans ansikte.
Han BLEV mördad.
Dwayne oroar mig.
Jag har sett upp till dessa män hela livet,
och jag börjar undra om jag gjorde fel.